SYV ÅR I TIBET
Ku-Dun ...
Hvorfor er du aItid sådan? Hvorfor er der aItid probIemer?.
- ViI du da gerne hjem? - Ja.
Det er HimaIaya! Hvor Iænge har jeg ikke drømt og taIt om HimaIaya?
AIt for Iænge. ViI du være sød at hjæIpe mig, når vi når frem, Horst?
- NaturIigvis. - HoId nu op, Ingrid!
ØSTRIG 1939
Lad os prøve at gøre et godt indtryk.
Hvor er det fjoIs, der skuIIe møde os?
Af vejen. FIyt Dem.
- Mr. Harrer. Jeg har Deres biIIetter. - Vis mig hen tiI mit tog.
Nej, nej. Jeg er Peter Aufschnaiter. Jeg er Ieder af ekspeditionen.
Der har vi jo berømtheden ... Mr. Harrer!
Reichssportsführeren mener, det er en ære at have en tysker på hoIdet.
Jeg er nu østriger.
Ja ... Men jeg er vis på, at De som medIem af NSDAP -
- viI være stoIt over at pIante vores fIag på Nanga Parbat.
- Lobenhoffer?. - Hans Lobenhoffer.
Lutz Chicken.
Og så et biIIede af Dem og Deres yndige hustru ...
- Og De er?. - Horst Immendorf, ven af famiIien.
- Hvornår ventes den IiIIe ny?. - Når min mand kommer frem.
Tak.
Hvorfor råber du ikke vores probIemer ud for aIverden?
Jeg tager det tog. Er der noget, du viI sige?
Udmærket ...
Så gå. Vi ses igen om fire måneder.
- Pas godt på hende, Horst. - Det skaI jeg nok, Heinrich.
Hov. Mr. Harrer ...
Vihar 8000 Km foran os. I Indien sætter viKurs mod HimaIaya -
- og verdens niende højeste bjerg, Nanga Parbat.
TysKerne KaIder det ''Unserberg'', vores bjerg.
Fire tysKe eKspeditioner hargjortforsøgetfør os.
1 1 bjergbestigere erbIevet dræbt.
Bestigningen afNanga Parbat erbIevet en nationaIbesætteIse.
Den tysKe stolthedsføIeIse stårpå spiI.
29. juIi 1939. Vihar aIIerede nået LejrFire i 6700 meters højde.
Forude ventergIetscheren RaKhiot og en vansKeIig tur op ad isfaIdet.
Den IiIIe må være mindst en måned gammeInu.
Jeg har væretforvirret og uroIig. Jeg mangler min vanlige selvtillid.
Heinrich!
Kom du noget tiI?
- Heinrich? - Pokkers! Pokkers!
- Er du kommet tiI skade? - SkaI vi komme ned tiI dig?
Jeg har tabt et kIatrejern. Fortsæt bare.
Det trækker op. Vi må heIIere binde os sammen.
- Kom du tiI skade? - Ikke aIvorIigt. Jeg går forrest.
- Stenskred! Stenskred! - Stenskred! Pas på dernede!
HoId mig!
Heinrich!
HoIder du mig?
HoId mig fast!
Du skuIIe have sagt, hvor sIemt det var. Jeg kan sy det.
Det er ikke dit probIem.
- Det viI jeg nu mene. Det er mit Iiv. - Hvabehar?.
Når du bringer mit Iiv i fare, så bIiver det mit probIem.
- Jeg reddede dig. Så hoId din mund! - Det er ikke din opgave ...
HoId din mund!
Næste gang du Iyver om dit heIbred, bIiver du sat af hoIdet.
Det kan du Iige vove på.
4. august, LejrFem. Viharhaft voIdsomt uvejr.
HoIdKammeraterne erbange, så viharIiggetstiIIe i dagevis.
AufschnaitersKuIIe udnytte uvejret og sIå Iejrhøjere oppe.
De andre har tiIsyneIadende intet imod atsidde uforetagsomme hen.
Viharmegen tid atspeKuIere i. Det eriKKe sundt.
Jeg begynder at tro, at eKspeditionen var en fejltageIse.
Løb! Laviner! Løb!
Lad tingene Iigge!
Sæt den fra dig!
- Vi går ned! - Send dem ned. Jeg kan gå aIene.
- Lad den bedste mand få en chance. - Han påstår, at han er den bedste.
Jeg kan være i Lejr Seks i aften.
- Vi går ned sammen. - Jeg har krav på den tinde!
Det er en ordre! En ordre! FøIg efter mig.
Et biIIede af DaIai Lama ... Tag det. Det bringer heId.
Nej. Det betyder ikke noget for mig.
DaIai Lama ...
Tag det. Det viI beskytte dig.
Bare tyskerne forIader PoIen Iige så hurtigt, som De forIod ''Deres bjerg''.
Det kan måske spare Dem en tur bag tremmer.
- Hvem er De? - Jeg bekIager, men De er anhoIdt.
- Fordi jeg ikke nåede tiI tops? - Nej, desværre.
Der er erkIæret krig meIIem Hans Majestæt og TyskIand.
AIIe udIændinge på britiskjord er nu krigsfanger.
DEHRA DUN KRIGSFANGELEJR
Jeg er østrigsk bjergbestiger. Jeg har intet med jeres tåbeIige krig at gøre.
Jeg kan godt seIv gå! Det her er en fornærmeIse.
I får ikke det sidste ord! Svin! I er nogIe svin aIIe sammen.
Den 15. oktober 1939.
Jeg Iovermig seIv én ting, dajeg nårIejren.
Jeg viI Iigge ved Ingrids side førsommersoIhvervi detnye år.
ViharHimaIayabjergene foran os. Detmå være nemt atflygte derop.
OKTOBER 1940
Hvor Iangt nåede du i dag?
Jeg hariKKe opnået andet end berømmeIse bIandtfangerne.
MIN ELSKEDE INGRID ...
Hvis bIothånden Kunne udtryKKe, hvad dergemmersig ihjertet.
Jeg har hørt, at vagterne poster breve for dig.
- Ja. - ViI du poste det her?.
Tak.
Heinrich ... har du Iæst den her bog? Vi har Iånt den tiI dig.
- Vi må taIe med dig. - Om hvad?
Om det her.
- Imponerende. Hvornår viI I fIygte? - Efter regntiden. Hvad med dig?
I har vaIgt min rute gennem Tibet.
De få, der har prøvet, er aIdrig vendt hjem. HeId og Iykke.
- ViI du gerne med? - Hvorfor?.
- Du erjo udbryderkongen. - Vi viIIe nyde godt af din erfaring.
Spar mig Iige ... HoId op med det skuespiI.
Efter hvert af dine fIugtforsøg øger de bemandingen.
Det gør Iivet surt for os andre.
Jeg foretrækker at rejse aIene. EIIers tak.
Postbudet har været her.
Kære Heinrich. Værsød at undersKrive sKiIsmissepapirerne.
Horst ogjeg gifter os, så snartsKiIsmissen erKIar.
Din søn, RolfHarrer, bIevfødt, mens du besteg bjerge.
Han er to årnu og KaIderHorstforfar.
En dag fortæIIerjeg ham, athans rigtige far døde iHimaIaya.
Det er veI detmesthensynsfuIde, eftersom du iKKe viIIe have barnet.
Jeg nærerintet ønsKe om atIøse vores probIemer, som du sKriver.
ProbIemerne Iøste sig seIv, da du rejste.
Detgørmig ondt, at du erfanget.
For aIIe parters sKyId håberjeg, atKrigen snartsIutter. Ingrid.
Jeg tager med.
Er det jeres pIan?
Efter min ringe mening er den dum.
Siden den er så ringe, viI vi ikke høre den.
FoId kortet ud. Vend dig om. Ryggen mod porten. FoId det ud!
Fri bane. Godt ...
Åbn porten!
Værsgo. Åbn porten!
Jeg går aIene herfra. Så heId og Iykke.
Første flugt fra fangeIejren, 18. november 1939.
Rolfer tre en haIvmåned.
Min 30-års fødseIsdag, 6. juIi 1941.
Rolfernøjagtig et år, 1 1 måneder og 26 dage.
Sidste flugt fra Dehra Dun. Rolfer...
NORDINDIEN
Tag to piIIer og Iæg dig tiI at sove. Jeg sender en regning i morgen.
- Hvad Iaver du her?. - Jeg savnede dig så forfærdeIigt.
Jeg viIIe se, hvordan du havde det.
- Hvad er der bIevet af de andre? - ItaIienerne bIev taget ved NeIang.
Lutz og Hans bIev syge og måtte vende om.
- Det gør mig ondt. - Ja, du er sikkert sønderknust.
Må jeg trække på din gæstfrihed og sIå Iejr her?.
- Ja, værsgo. - Tak. Det er eIskværdigt af dig.
- DejIigt ... - Har du også et orkester med?
For resten. Jeg har hørt, at japanerne har trukket sig tiIbage tiI Shanghai.
Så du får nok svært ved at indhente dem.
- Det interesserer mig ikke. - Det burde det, hvis du viI hjem.
- Det viI jeg ikke. - Hvad viI du ikke?
- Hjem tiI Østrig. - Hvorfor ikke?
Ikke for noget ...
Men hiIs min kone og sig, at to år i fangeIejr svarer tiI fire års ægteskab.
Og at jeg er gIad for at være fri for dem.
Jeg tager heIIer ikke tiIbage. Ikke før denne skændige krig er sIut.
- Hvor er du på vej hen? - Tibet. Og bagefter Kina.
Jeg viI se, om jeg kan finde arbejde der.
- Hvad med dig? - Der er 2058 km herfra tiI Kina.
Der er kun 68 km tiI Tibet.
Det er Iang vej med så tung en Iast.
- Det er bare mad ... - NemIig.
- Min mad. - Synd og skam. Bjergene er farIige.
Der er mange gIetschere. Hvis vi er sammen, kan jeg redde dig.
Efter din sidste indsats trorjeg, jeg kIarer mig bedre aIene.
NaturIigvis.
Men du tager fejI med hensyn tiI, hvor Tibet Iigger.
IføIge min udregning er der 65 km.
SkaI vi vædde et kiIo mad?
Du har kun nogIe gamIe kiks.
Ja. Men jeg har ret. Jeg vinder.
DjævIe! Forsvind!
Tibet, Verdens Tag.
Det ersom en middeIaIderborg, derKnejser overAsiens centrum.
Det er verdens højeste og mestisoIerede Iand.
Der Iigger det ... Tibet.
- Nøjagtig 68 km. - TiIIykke.
Desværre har du spist din præmie.
Ja. Bare smiI og sig ja. Det er bedst.
Man kan Iære meget i et fængseI ...
Tibet ...
- UdIændinge må ikke være i Tibet. - Ingen udIændinge ...
Jeg beder.
Ja, ja. Tak. Ja, naturIigvis.
OversætteIse var ikke nødvendig.
- De er da gIade for at se os. - Lad dig ikke narre.
Når tibetanerne kIapper, driver de onde kræfter på fIugt.
Vi har brug for noget at spise.
I skaI taIe med stathoIderen Garpon.
Det er bIevet profeteret, -
- som skrevet i Den ÆdIe DaIai Lama den 13.'s testamente, -
- at Tibets reIigion og styre viI bIive angrebet af fremmede styrker.
Medmindre vi bevogter vores Iand, viI kIostre bIive Iagt i ruiner.
Regeringens jord og ejendom viI bIive besIagIagt.
DaIai Lama og aIIe ydmyge troende viI forsvinde og bIive navnIøse.
Forstår De nu, hvorfor fremmede ikke er veIkomne?
Ja, men vi er ikke kommet for at gøre nogen fortræd. Vi ønsker bIot mad ...
Hans højhed Garpon.
Deres Eminence. Vi er gIade for at møde Dem.
Vi viI gerne undskyIde ... UndskyIde?
Og forære Dem denne særIige gave.
- De har ikke noget, jeg ønsker mig. - Det er en gave fra os.
Længe Ieve Hans HeIIighed DaIai Lama.
Tak for biIIedet. Gå tiIbage tiI Indien!
Efter to dage i Tibet bIiver vi venIigtsmidt ud.
Vores guiderhar ordre tiI atføIge os tiI Indiens grænse 40 Km væK -
- og tiI atsKyde, hvis vi forsøger atstiKKe af.
- Det må være en hiIsen. - Bare de ikke forsøger at kysse mig.
Vi må købe proviant. Jeg er fIad.
- Du behøver ikke se på mig. - Vi må have mad. Hvad er kIokken?
Jeg viI ikke af med det. Min far gav mig det efter Mont BIanc.
AIIe har besteget Mont BIanc. Havde jeg sådan et ur, viIIe jeg handIe.
- Hvor har du den jakke fra? - Kommunistiske soIdater fra Kina.
- De giver penge og mad. De er rare. - Hvor rart ... Rare?
Kan du godt Iide miIitæruniformer?.
Jeg har nogIe tyske støvIer. TiI dig. Ja? Tyske miIitærstøvIer. Vent.
Giv mig dine kIatrejern. Det er tiI vagterne. Se!
Sådan. Kan du Iide dem? Meget gode. Man står godt fast.
SkaI jeg vise dig, hvordan de tyske soIdater marcherer?.
Man skaI se sådan her ud ...
Ja.
Nej, nej ...
Stop, stop.
Fremragende. Du skaI bare øve dig.
Nu skaI jeg vise jer, hvordan de tyske soIdater Iøber.
Man skaI stå sådan her.
Ja, sådan ...
Og så vender man sig ...
Gæt engang ... der er fri bane.
Ved du, hvad kIokken er?.
Tror du, jeg er så gIad for at føIges med dig, at jeg viI betaIe for det?
- At du ikke behøver at bidrage? - Har du et probIem, Peter?.
Hvad var det nu, du sagde i basaren?
''Havde jeg sådan et ur, viIIe jeg handIe med det.''
Du har ikke ét ...
Din Iøgnagtige tøIper. Du har tre!
- Det er en itaIiensk fanges rageIse. - Jeg er bedøvende IigegIad!
- Kender du ikke tiI principper?. - HviIke principper?.
ViI du have et ur?. Så værsgo. Men behoId dine principper.
Se dig Iige. Jeg har afsIøret din seIviskhed, og du hoverer bare.
Du ter dig som en gammeI kone. Hvad viI du?
Måske have en undskyIdning? Se dig angre.
Om ikke andet kan du tørre det grin af dit fjæs.
Tag dit skide ur og hoId din mund!
Jeg har ikke brug for en prædiken fra en frustreret ekspeditionsIeder.
Ikke så sært, at du er aIene. Ingen kan hoIde dit eIendige seIskab ud.
Vær sød at tage dem.
Det var forkert af mig at skjuIe dem.
- BehoId den her. - Nej ... nej.
Den fortjente jeg heIIer ikke. Tag den bare.
Han er tre et haIvt nu.
Inden Iænge fortæIIer hun ham, at jeg døde i HimaIayabjergene.
- Det er godt. - Hvorfor?.
Det er bedre at have en død far end en eIendig far.
Skriv et brev tiI ham.
Lad ham vide, at du er i Iive.
New York.
Venedig.
- Paris. - Deres HeIIighed?
De skaI have undervisning nu.
Hvor er De? De skaI have undervisning nu.
''Kære RolfHarrer. ''
''Du Kendermig iKKe, og du har aIdrig mødtmig. ''
''Men du optagermig meget-
- i dette fjjerne Iand, hvorjeg befiindermig. ''
''Hvis du Kan forestiIIe dig etsted, sKjult forresten afverden, -
- gemtbag sneKIædte bjerge, -
- rigtpå den sæIsomme sKønhed, der optager dine drømme, -
- så ved du, hvorjeg er. ''
''Heri Tibet trorfoIKet, -
- at de Kan rense fortidens synder bort ved at vandre store afstande. ''
''Jo sværere rejse, jo større renseIse. ''
''Jeg har vandreti årevis, fra den ene afkrog tiI den anden. ''
''Lige så Iænge som du har været tiI. ''
''Jeg harset årstiderne sKifte. ÆsIer vandre sydpå ved vintertide, -
- og Iøbe tiIbage over engene ved vårens Komme. ''
''Her, hvor tiden stårstiIIe, er det, som om altbevægersig. ''
''Jeg seIvinKIusive. ''
''Jeg ved iKKe, hvorjeg sKaIhen, eIIer omjeg opnårsyndsforIadeIse. ''
''Jeg fortrydermeget, jeg hargjort. ''
''Men nårbrevet ersIut, håberjeg, at du forstår, -
- at afstanden meIIem os trods altiKKe erså stor. ''
''Med dyb hengivenhed, din far, Heinrich Harrer. ''
Rejs dig op. Peter ... Rejs dig!
Herregud ...
Her, du kan få de her.
GuIhår ... GuIhår!
- Nej, nej. Vi har ingenting. - Giv mig jeres penge!
Vi har ingenting!
Vent. Vent!
- Hvor er I på vej hen? - Den heIIige by, Lhasa.
- Jeg har en tiIIadeIse. - Nej. UdIændinge har ingen adgang.
Vi har en særskiIt tiIIadeIse tiI Lhasa.
Jeg har en tiIIadeIse.
FØRSTEHJÆLPSKASSE
Det passer sig ikke for Tibets åndeIige Ieder at udspionere foIk.
ForbIot en måned siden var vinærbIevetmyrdet, -
- og i dag er vi anKommet tiI den forbudte by, Lhasa.
Den erIige så utiIgængeIig som MeKKa -
- og Iige så tiIIoKKende, fordi udIændinge erforment adgang.
SeIv om vi erforKomne, -
- mærKer vi tiltræKningsKraften ved DaIaiLamas hjemby.
Kun få erfør os trængtigennem dens mysterier.
D-DAG
- Er krigen forbi? - Nej.
I må gerne bIive tiI frokost.
Det viI vi meget gerne.
- Jeg hedder Tsarong. VeIkommen. - Jeg hedder Peter.
Lord ChamberIain ... Må jeg bede om foretræde for regenten og ministrene?
Det drejer sig om to udIændinge, der befinder sig her i Lhasa.
Med aI respekt. Hvis De viI hindre kineserne i at finde aIIierede, -
- så er Deres anmodning om, at de undIader at bestikke munke, -
- ikke den mest effektive taktik.
Jeg bad om ministrenes mening, ikke en simpeI sekretærs.
NaturIigvis. Om forIadeIse.
Gå bIot. Oversæt brevet, som det står ...
NaturIigvis.
De færreste havde overIevet den tur. Vi burde vise dem respekt.
Hvis vi sender dem tiI Indien, bIiver de fængsIet.
De har intet at gøre her. Og intet sted at bo.
De kan bo i mit gæstehus.
Forudsat at De giver dem tiIIadeIse tiI at bIive i Lhasa.
- Bo hos dig? Hvorfor dog det? - Man må hjæIpe de trængende.
Jeg tror, hun siger, at jeg stinker.
De behøver ikke præsentere Dem. Jeg ved godt, hvem De er.
Jeg hedder Pema Lha-ki.
Ngawang viI give Dem en gave, så tag venIigst tøjet af.
Fart på. Jeg har ikke heIe dagen.
- Det er meget eIskværdigt af ham. - Hvem er den betænksomme herre?
Ministersekretæren. Han viI give Dem noget nyt tøj.
De kan seIv væIge her.
- Er du syerske? - Jeg er skrædder.
Jeg er den eneste, der har Iært at sy de her fjoIIede dragter.
SkaI jeg bare væIge en?
Ja. HviIken som heIst.
- Kan du sy dem aIIe sammen? - Ja.
- Har du seIv syet den der?. - Ja.
- Smukt. - Tak.
- Synes du om den der?. - De bestemmer.
Jeg viI gerne have den tweedjakke. Og de uIdne sportsbukser. Tak.
- Godt. Et godt vaIg. - Tak.
Og hvad viI De have?
- Måske kan du væIge for mig? - Tak.
Tag Deres chu-pa af, så jeg kan måIe Dem.
Stå stiIIe, tak.
Sådan ...
- Stå stiIIe. - UndskyId.
- De må ikke røre Dem. - UndskyId.
- Sådan. Så faIder man ikke. - Det er da fjoIIet at kIatre i bjerge.
Nej, egentIig ikke.
Nu skaI du se ...
Kig bare.
Det var efter, jeg havde besteget Eiger fra nordsiden.
Jeg fik guId ved OL. Det var ikke noget ...
Det er endnu en forskeI meIIem jeres og vores civiIisation.
I beundrer ham, der anstrenger sig for at nå tiI tops i Iivet.
Vi beundrer ham, der forsager sit ego.
En aImindeIig tibetaner viIIe aIdrig mase sig sådan frem.
Mine herrer ... Mr. Aufschnaiter og mr. Harrer.
- Har vi mødt hinanden før?. - Nej. Jeg er Ngawang Jigme.
- Ngawang Jigme ... - NaturIigvis. TiIgiv os.
Tak for Deres generøse gave. Det er dejIigt. Tak.
Jeg be'r. Auf Wiedersehen. Vi mødes nok atter.
KINESISK MISSION
Måske kan du hjæIpe os og forkIare, hvorfor ministrene forIanger, -
- at den kinesiske regering undIader at give økonomisk bistand -
- tiI de tibetanske kIostre.
Mishager vores gaver din regering?
Jeg kan ikke taIe for regenten og ministrene, Deres ExceIIence.
- Jeg er bIot en simpeI sekretær. - Sikkert ikke Iænge endnu.
Sid ned.
Sæt dig ned!
En så taIentfuId mand kan næppe være tiIfreds -
- med at oversætte andres breve.
Vi havde beIønnet dine dipIomatiske evner.
At tjene mit Iand er beIønning nok i sig seIv.
Jeg beder om Iov tiI at gå.
- Dav, Heinrich. - Dav.
Vi har åbenbart begge to brug for en skrædder.
Sid ned.
Jeg køber dem gerne tiI dig.
- Tak. Men jeg spiser sjæIdent kød. - Spiser du sjæIdent kød?
Han siger, at man sætter dem på fødderne og skærer kød med dem.
- Nej, nej ... - Det er skøjter.
Man tager dem på fødderne for at skøjte.
For at gIide og danse på isen.
- Hvorfor?. - Det er endnu et fjoIIet indfaId.
Jeg køber dem. Hvor meget?
Nej, nej.
Højst ti. Jeg viI kun give ti for dem.
Så du det?
- Gjorde det ondt? - Nej. Jeg har det fint.
- SIog du hovedet? - Nej. Jeg morer mig.
- HoId nu fast. - Se Iige på mig.
Du skaI ikke kigge ned. Se mig ind i øjnene.
Kig mig i øjnene ...
SkaI jeg hjæIpe dig? HoId mig i hånden.
- Er du gIad? - Meget gIad.
''Jegprøver atse dig formig. ''
''Jeg ser en stærK, inteIIigent dreng. ''
''En dreng med appetitpå Iivet. ''
''En dreng, deriKKe erbange for atIære afsine fejI. ''
MAJ 1945
- Dav, gifte kone. - Dav, ungkarI.
Hej, Heinrich.
TiIIykke.
Kom indenfor.
DenjapansKe hærstår overfor en voKsende udfordring, -
- detKinesisKe Kommunistparti under Mao Tse-tungs IedeIse.
Rygterne viI vide, at kommunisterne har indtaget Nord- og CentraIkina.
Rygter?. Det er et faktum, Peter. Ngawang hoIder mig ajour.
Hvordan går det hos Tsarong?
Det ved jeg ikke. Jeg fIyttede for fem måneder siden.
Er det så Iænge siden, vi har set dig?
- Åbenbart. - Har du haft travIt?
Jeg har rygende travIt.
Jeg skaI kortIægge heIe Lhasa.
Stedet her Iigger for Iangt ude tiI at komme med på kortet.
Vi foretrækker hinandens seIskab.
Ja, det virker sådan.
Har du mødt en sød pige?
Da mit ægteskab med en østrigsk pige gik i stykker, -
- virker det upassende at væIge en tibetaner. Men jeg har ingen mødt.
Har du?
En god vens Iykke er en veIsigneIse.
Jeg er ked af, at du føIer dig krænket over vores.
Du må være ensom og bedrøvet.
Heinrich ... Heinrich!
Heinrich. Krigen er forbi!
- Har kommunisterne vundet? - Din krig. TyskIand har kapituIeret.
Tenzin!
- Hvor skaI du hen? - Hjem tiI Østrig.
- Dav, Tashi. - Et brev, mr. Harrer.
Vi savner Dem.
- Vi savner Dem. - Jeg savner også jer.
''Kære mr. Heinrich Harrer.''
''De er ikke min far. Vær sød ikke at skrive fIere breve.''
''RoIf Immendorf.''
RoIf Immendorf ...
Ærede Harry Harrer ...
Ærede Harry Harrer, der er kommet brev tiI Dem.
Ærede Heinrich Harrer ønsker ikke at modtage fIere breve.
Det er fra Hans HeIIighed DaIai Lamas ædIe moder.
- Tak, fordi De kom, mr. Harrer. - Tak, fordi De indbød mig, Moder.
Er De bekendt med etiketteregIerne vedrørende min søn?
Nej. Jeg ved kun, at man skaI bukke og kaste sig tiI jorden ...
I Hans HeIIigheds nærvær -
- skaI De bøje Dem i ærbødighed og foIde hænderne i bøn.
De skaI sidde Iængere nede end ham.
De må ikke se ham i øjnene og ikke taIe, før han taIer.
De må tituIere ham ''Deres HeIIighed''.
Og De må aIdrig røre ved ham.
Han er en reinkarnation af AvaIokitesvara, -
- barmhjertighedens bodhisattva.
Efter sin anerkendeIse bIev han navngivet Jetsun JampheI Ngawang -
- Lobsang Yeshi Tenzin Gyatso.
HeIIige Herre, BIide HerIighed, VeItaIende, Barmhjertige, -
- Vise Forsvarer af troen, Visdommens Hav.
Hans HeIIighed DaIai Lama viI gerne møde Dem, mr. Harrer.
Hans rådgivere har modsat sig en privat audiens, -
- så Hans HeIIighed har bedt mig tage Dem med tiI min audiens.
Jeg føIer mig meget beæret.
Goddag.
GuIhår ...
GuIt ... GuIhår.
Har du også hår på arme og ben?
- Har du? - Mr. Harrer ...
Det er mig en ære at møde Dem, Deres HeIIighed.
Kan du godt Iide at se fiIm?
Jeg har ikke set en fiIm i otte år. Men så vidt jeg husker, ja.
Det kan jeg også. Jeg har en fremviser og fiIm.
Jeg viI gerne bygge en biograf her på PotaIa. Med sæder og det heIe.
- Ja, det er en god idé med sæder. - Kan du bygge en?
- Hvabehar?. - Kan du bygge en biograf?
Så er du nødt tiI at komme hver dag.
Du kan besøge mig, og vi kan taIe sammen.
Jeg viI gerne Iære om din verden. Hvor Iigger Paris?
Hvad er en moIotovcocktaiI? Hvem er Jack the Ripper?.
Du kan Iære mig mange ting.
Det skaI være mig en ære.
Hvad er probIemet? Hvad er der, Jam-Yang?
Regnorme. Vi viI ikke gøre ormene ondt.
Den IiIIe regnorm kan have været Deres mor i et tidIigere Iiv.
Vi viI ikke gøre dem fortræd. Ikke Iængere.
Tibetanere tror, at aIIe Ievende væsner engang har været deres mor.
Derfor må vi vise dem respekt -
- og aIdrig skade et Ievende væsen.
De kan ikke bede gudfrygtige mænd om at gIemme deres Iærdom.
Med aI respekt, Deres HeIIighed, vi kan ikke ...
UndskyId. Vi kan ikke redde ormene, hvis vi skaI bIive færdige i dette Iiv.
Du skaI nok finde en Iøsning.
I meIIemtiden kan du forkIare mig, hvad en eIevator er.
Antarktis ... nå, ja, det er nede ved SydpoIen.
- Her. - Ja. FIot.
EngIand. EngIand ...
Det hjæIper ikke at kigge på mig.
Her?.
Skift gear.
Ham kenderjeg. Dyt.
Davs!
Drej. Drej !
Brems!
Tsarong, Chen-Mo ...
Heinrich og Peter ...
Den ministerkåbe er noget finere end den brune, du havde.
Sid ned, aIIe sammen.
- Du må være meget kIog. - Jeg viIIe ikke ende som sekretær.
Nej, åbenbart ikke. Men tiIIykke.
Det er et dårIigt varseI!
I hovedKvarteretiPeKing bIevformand Mao udnævnt-
- tiI Ieder afFoIKerepubIiKKen Kina.
Formand Mao Iovede, athans første opgave bIiver-
- atgenforene detKinesisKe moderIand.
Han hævdede, atKongeriget Tibet er en deI afKinesisK territorium, -
- som derforsKaIindIemmes i den ny repubIiK.
Kina er bIevet underrettet om, -
- at Tibet ikke anerkender fremmed suverænitet.
Vi er en uafhængig nation.
AIIe kinesiske embedsmænd skaI udvises af Tibet.
- God tur hjem. - Må du få en behageIig rejse.
Må du få en behageIig rejse tiI Kina.
Hav en god tur hjem.
- Jeg ønsker dig Iykke og fremgang. - Ngawang Jigme ...
Lad mig se.
Du har en meget Iang IivsIinie. I modsætning tiI andre her ...
Når vi vender mod soIen, er det dag. Når vi Iigger i skygge, er det nat.
Så når soIen står op i Lhasa, -
- er den ved at gå ned i ... måske New York City.
Det er derfor, kIokken ikke kan være det samme overaIt.
- Er det svar på Deres spørgsmåI? - Ja.
FortæI mig noget mere.
Hvad viI De vide?
Om et øjebIik træder De ind i massemediernes verden.
- Kan jeg høre nyt fra heIe kIoden? - Måske ikke fra Tonga, men eIIers.
- Lytter du tiI nyheder hjemmefra? - Fra Østrig? Nej, egentIig ikke.
Lys Iige, Ku-Dun.
- Det er dit hjem. - Ikke Iængere.
- Har du ingen venner og famiIie? - NogIe få venner, ingen famiIie.
HoId Iygten stiIIe, Deres HeIIighed.
Er de aIIe sammen døde?
Vidste De, at man kan konstruere andre sætninger end spørgsmåI?
Jeg er skiIt.
Hvad gjorde du?
Jeg viIIe ikke have et barn, så jeg stak af.
Har du et barn, Heinrich?
Men jeg har aIdrig set ham.
Nu skaI jeg vise Dem, hvordan den virker.
- Giv den gas. - JaveI, mr. Harrer.
- GIædeIig juI. - Tak.
GIædeIig juI, Peter.
Tak, Heinrich.
- Hvad fejrer vi? - JuIen.
Og det er tiI dig. Tag den.
TIL PETER FRA FAR MONT BLANC 4. MAJ 1932
''Jeg fandt det i en butik i Barkhor. EndeIig er det vendt hjem.''
'Tak for dit venskab. Heinrich.''
Det er ufatteIigt ...
Tak, fordi du reddede mit Iiv.
Tibetanerne må befries fra reIigiøse undertryKKere.
- SIuk for den! - Jeg bekIager dybt, mr. Heinrich.
SIuk ...
Vore tibetansKe KammeratersKaI befries fra fremmede imperiaIister!
Tibets træIIe ...
Hvor mange udIændinge er der i Tibet? Dig og Heinrich ...
Han har bedt om at taIe med Dem, mr. Harrer.
Ku-Dun ...
De har ødeIagt min fødeby. Takster i Amdo.
- Det var forfærdeIigt. - Det er bare noget, du har drømt.
Men det var så virkeIigt. Hvor kom det fra?
Jeg kan ikke opdigte sådanne drabeIigheder.
Jeg kan ikke sove. Jeg er bange for, at drømmen kommer igen.
To søvnIøse ...
FortæI mig en historie, Heinrich.
- FortæI mig om bjergbestigning. - Så er du sikker på at faIde i søvn.
- Det keder seIv mig. - Så fortæI, hvorfor du gør det.
Det er så ukompIiceret. Det er det, jeg eIsker.
Når man bestiger bjerge, er ens hoved kIart og frit for bekymringer.
Man har et måI.
Og pIudseIig bIiver Iyset skarpere, Iydene forstærkes, -
- og man opfyIdes af seIve Iivets tiIstedeværeIse.
Jeg har kun opIevet det i én anden situation.
Hvornår?.
Nårjeg er i dit seIskab, Ku-Dun.
Kineserne har indtaget de nordIige grænseregioner.
De har pIyndret en Iandsby, Iagt kIostrene i ruiner, -
- og skændet heIIige reIikvier. De har dræbt munke ...
- HviIken Iandsby?. - Takster i Amdo.
Det er Hans HeIIigheds fødeby.
Tsarong, da du var forsvarsminister for den forrige DaIai Lama, -
- viIIe du rekonstruere hæren. Kan du gøre det nu?
FoIkets BefrieIseshær har en miIIion mand, Rinpoche.
Vi har 8000 mand, 50 kanoner, 200 mortérer og maskingeværer.
- Det er en håbIøs opgave. - Du afviser aItså opgaven?
Nej, jeg tager imod den med ære.
I to herrer kender tiI krigsføreIse. HviIken sIags våben viI I foresIå?
- De kinesiske tropper rykker frem. - Hvor er Hans HeIIighed?
... en prægtig britisK Kroning. Derfiindes intetsmuKKere.
Man opIeverKun få gange -
- at være vidne tiIhistoriens gang. Denne dag viIbIive en mindedag.
Den 12. maj 1937 bIiver en dag, aIIe sKoIeeIever viI Iære om -
- måsKe de Kommende 1000 år.
Tror du, at foIk kommer tiI at se Tibet på fiIm -
- og spørge sig seIv, hvad der bIev af os?
- Jeg ved det ikke. - Har du da ikke svar på aIt?
Nej ... det harjeg ikke.
Tibetanernes yndede udflugtssted bIevIavet om tiI en Iandingsbane, -
- så tre KinesisKe generaIer Kunne Iande.
I nærheden træner den tibetansKe hær.
NogIe afsoIdaterne erlførtbrynjer. De hargamIe musKetter og spyd.
SiKKe etsKue. FredseIsKende foIK, derprøver at danne en hær.
Frygten forKrig i venners ansigter berørermig dybt.
Mit egetIands grusomhed og viIjen tiI at undertryKKe -
- fyIdermig med sKam.
Jeg sKæIver ved tanKen om, atjeg engang delte deres opfatteIse.
Dengang varjeg iKKe forsKeIIig fra de intoIerante Kinesere.
Tibetanerne mener, at en fjjende er en god Iæremesteri toIerance.
De tror, at deres reIigion viIbesKytte dem mod Kineserne.
Som forberedeIse på generaIernes Komme afhoIdes heIIige ceremonier.
GudebiIIeder er omhyggeIigt bIevet udsKåretismør.
NårsoIen smelter dem, minder de en om, atintet varer evigt.
MinisterNgawang Jigme hoIdtsin egen ceremoni-
- for atbyde generaIerne veIKommen tiILhasa.
Kineserne har ikke fortjent at få deres fIag hejst.
Når man ikke er stærk nok tiI at sIå ham ned, må man favne sin fjende.
PoIitik er ikke et spørgsmåI om ære, min ven.
Historien gentager sig seIv. SeIv i Paradis.
Munkene har arbejdet på den mandeIa af sand i dagevis.
Den symboIiserer opIysning og fred. Hr. generaI!
Vi viI ikke sidde under ham.
- Det påbyder vores skik, generaI. - Jeg sætter mig bare derned.
Deres HeIIighed, generaI Chang Jing Wu, Than Gua og Than Gua San.
De viI i audiens.
Jeg ønskerjer Iykke og fremgang.
De Iover os regionaIt seIvstyre og reIigionsfrihed, -
- mod at vi accepterer, at Kina har det poIitiske herredømme.
IndtiI jeg bIiver myndig, er regenten den poIitiske Ieder af Tibet.
De burde have bedt om at komme i audiens hos ham.
Jeg har ringe erfaring.
Jeg er bIot en buddhistisk munk.
Jeg kender kun de heIIige skrifter og Buddhas ord.
Han sagde: ''AIIe skæIver, når de står foran døden.''
'Vi har aIIe Iivet kært. Når en mand anerkender det, dræber han ikke.''
Disse ord står prentet ind i aIIe tibetaneres hjerter.
Det er derfor, vi er et fredeIigt foIk, der tager afstand fra voId.
Jeg beder tiI, at I viI se det som vores styrke, ikke vores svaghed.
Tak for besøget.
En offergave tiI de opIyste ...
ReIigion er den rene gift.
Nej !
'Ved daggry angreb 84.000 mand fra 1 . og 2. regiment -
- under IedeIse af generaI Chang Jing Wu -
- den tibetanske grænse ved Den-Go.''
''Hæren mener, at et angreb på Chamdo er forestående.''
''Ngawang Jigme gør kIar tiI at sende tropper mod den kinesiske koIonne -
- for at standse deres fremmarch.''
Chamdo er porten tiI Tibet, Ngawang Jigme.
- Hvis Chamdo faIder, faIder Tibet. - Jeg er ikke stathoIder for ingenting.
De er veI kIar over, at vores tropper viI kæmpe tiI sidste mand.
De viI heIIere dø end overgive sig.
OvergiveIse kommer ikke på taIe i min tid.
KaId Lhasa. Nu.
Vi beder om tiIIadeIse tiI at overgive os.
- Men vi viI ikke overgive os ... - KaId Lhasa, sagde jeg! Og det nu!
Vi tabte krigen på 1 1 dage, Heinrich.
OvergiveIsen bIiver vores død.
Og jeg er bange for, at det var Ngawangs idé.
Han overgav Chamdo og ødeIagde ammunitionsIagrene.
Uden våben og ammunition var aIt håb ude for dem, der viIIe kæmpe.
Vores gueriIIaer kunne have hoIdt bjergpassene i måneder, måske år.
Det havde givet os tid tiI at bede om andre nationers assistance.
Nu er det for sent. De har åbnet portene ...
Dav, min ven.
Vi gjorde det i vort Iands interesse. Vi gjorde det for Tibet.
På vej tiI Lhasa så jeg tibetanere i de jakker.
''Kinesiske soIdater. De giver os mad og penge. De er meget rare.''
Tænk, at noget så harmIøst som en jakke -
- kan symboIisere så stor en Iøgn.
Du forstår stadig ikke den tibetanske kuItur.
Det er utiIgiveIigt at returnere en gave.
En Iandsforræder burde ikke prædike om sit Iands skikke.
Engang viIIe jeg have ønsket dig død, men din skam viI pine dig.
Og din pinseI viI bIive dit Iiv. Gid, du må Ieve Iænge!
Vi beder om, at DaIai Lama gives myndighed tiI at forene sit foIk.
Vi beder ydmygt det tibetanske styre om at imødekomme vores ønske -
- og give DaIai Lama poIitisk myndighed.
GIV DALAI LAMA MAGTEN
AIIe i paIadset er paniksIagne.
Jeg gemmer mig for omverdenen i dag.
Er det ikke svært i et gIashus?
Det er ''CIair de Iune'' af Debussy.
Hvad ved du eIIers om den meIodi?
Ku-Dun ...
Den, den og den.
Du har veI modtaget en invitation tiI tronbestigeIsen?
Den finder sted i næste uge.
Lignerjeg en tør professor?.
Nej. De kIæder dig.
''Hvis probIemer kan Iøses, er der ingen grund tiI at grubIe.''
''Hvis de ikke kan Iøses, hjæIper det ikke at grubIe.''
- Lad være med at grubIe, Heinrich. - Du er nødt tiI at rejse.
Du må forIade Tibet, Ku-Dun. Dit Iiv er i fare.
TiIgiv min dristighed, men jeg har forberedt din fIugt.
Vi rejser efter tronbestigeIsen.
Hvordan kan jeg hjæIpe foIk ved at stikke af?
Jeg viIIe være en dårIig Ieder.
Jeg er nødt tiI at bIive. At tjene andre er min vej tiI indsigt.
- Så rejserjeg heIIer ikke. - Hvorfor ikke?
Fordi du er min vej tiI frihed.
Buddha sagde: ''FreIse kommer ikke ved synet af mig.''
''Det kræver en ihærdig indsats.''
''Så arbejd hårdt og søg fIittigt din freIse.''
Jeg er ikke din søn.
Og jeg har aIdrig betragtet dig som min far.
Du har været aIt for kammeratIig over for mig.
Tænker du nogensinde på ham?
Hvad tænker du?
Det er ikke en bevidst tanke ...
Han er der bare aItid.
Mens jeg krydsede Tibet, var han hos mig. Og da jeg kom tiI Lhasa.
Nårjeg sidder ved din side, er han her hos mig.
Jeg kan ikke forestiIIe mig verden uden ham.
Så burde du rejse hjem og være far for ham.
Jeg ved det ...
Du har fuIdført din opgave her.
Men bIiv tiI min tronbestigeIse. Du skaI se mig i aI pomp og pragt.
Det viI være mig en gIæde, min ven.
Fra Tibets regering tiI Deres HeIIighed DaIai Lama den 14.
Vi beder Dem regere Deres foIk som åndeIig og verdsIig Ieder.
Som svar på jeres bønner og ønsker acceptererjeg ydmygt den ære.
Smør-te ... Det har aIdrig været min kop te.
- Nej, nej. En er rigeIigt. - Men vi må føIge skikken.
En frisk kop te skænkes for en ven, der rejser bort.
Nej, nej, du skaI ikke drikke den. Den skaI stå, tiI du kommer tiIbage.
Må aIIe rejsende finde Iykke på deres vej.
Må de nå deres måI uden anstrengeIser.
Må de komme i sikker havn -
- og IykkeIigt genforenes med deres famiIier.
Mr. Harrer ...
Det er fra Hans HeIIighed.
ØSTRIG 1951
- Dav. Dav, Horst. - Dav, Heinrich.
Kom ud og sig goddag, RoIf.
Nej, jeg viI ikke!
Må jeg?
Bare tag dig god tid, RoIf.
FIot, min dreng. FIot.
En miIIion tibetanere er døde som føIge afden KinesisKe besætteIse.
6000 KIostre erIagtiruiner.
I 1959 måtte DaIaiLama flygte tiI Indien.
Derborhan stadig og forsøger at opnå fred med Kineserne.
I 1989 modtog han NobeIs fredspris.
Heinrich Harrer og DaIaiLama erstadig venner.
Tekstning: Katarina Øyangen www.sdi-media.com